PERUSTUU GRAHAM HUNTERIN KIRJAAN
PÄÄOSASSA
Ota pallo. Syötä pallo.
Neljänä huikeana vuonna 2008-2012-
Pep Guardiolan Barça esitti historian parasta jalkapalloa-
ja voitti yhteensä 14 pokaalia
Kausi 2010-2011 oli katkeraa taistoa-
kahden Euroopan parhaan joukkueen, Barçan ja Real Madridin-
ja päävalmentajien Pep Guardiolan ja José Mourinhon välillä
Barça selviytyi voittajaksi
Se voitti Mestarien liigan-
toisen kerran kolmessa vuodessa Guardiolan alaisuudessa-
yhden historian hienoimman finaaliesityksen jälkeen
1. WEMBLEY VUONNA 2011
En välitä, mistä joku on kotoisin.
En välitä.
Jos sanoo, että rakastaa jalkapalloa-
mutta ei rakasta Barcelonaa, jotain on vialla.
Jos tv: stä tulee peli-
ja jos kaikista maailman joukkueista Barcelona pelaa-
katsoisin aina Barcelonan peliä.
Vuosi 2011 oli parasta jalkapalloa, mitä olen nähnyt.
Barça nousi jälleen-
Euroopan ihailluimmaksi joukkueeksi.
Ei siksi, että voitimme-
vaan siksi, miten voitimme.
Jalkapallon historiassa on ollut kolme erityistä aikakautta.
Cruyffin Ajax-
Sacchin AC Milanin projekti, jota minä menin jatkamaan-
ja sitten Guardiola-
joka loi jotain hyvin kaunista.
Jos silloin pelasi Barcelonaa vastaan-
tiesi, että todennäköisemmin häviää kuin voittaa.
Se Barcelona söi kaiken, mitä pöytään kannettiin.
28. TOUKOKUUTA 2011
MESTARIEN LIIGAN FINAALI
Se oli parhaita finaaliesityksiä Mestarien liigan historiassa-
ja vieläpä Manchester Unitedia vastaan.
Me todella nautimme olostamme sinä päivänä.
He olivat erityisen hyviä.
Se oli paras kohtaamani joukkue-
melko selvällä erolla.
He olivat liian hyviä.
Sir Alex sanoi, ettei hän ollut hävinnyt ennen moiselle ryhmälle.
Hänestä tuntui-
ettei hän voinut tehdä mitään.
Kukaan ei ole antanut meille tuollaista selkäsaunaa. Tämä on hieno hetki heille.
He ansaitsivat voiton. He pelasivat oikein.
He vain syöttelivät sitkeästi.
Ehkä pari pallonmenetystä, mutta syöttely jatkui.
Yhtäkkiä tuli vielä yksi syöttö-
joka toi lisää tilaa, ja homma kävi vaikeaksi.
Pakka meni hetkeksi sekaisin, ja silloin he ottivat ohjat.
Esityksenä se oli-
parasta, mitä olen nähnyt.
Minulle jäi mieleen laiturien kärsivällisyys.
He pysyivät korkealla ja leveällä ja tekivät juoksuja-
eivätkä juuri saaneet palloja.
Kumpikin teki maalin. He pysyivät-
kärsivällisesti paikallaan ja sitoivat laitapuolustajamme.
Messi pudottautui alemmas-
ja syntyi 4 vastaan 3-tilanne.
Ylivoimatilanteiden luominen oli koko strategiamme perusta.
Messi pudottautui keskikentälle, jolloin saimme miesylivoiman.
Hän teki myös maaleja, mikä antoi meille etua-
kaikkia vastustajia vastaan.
Näytän, miten teimme sen.
Tässä on Manchester Unitedin puolustus.
He eivät koskaan ottaneet tuota pelaajaa.
Kaksi puolustavaa keskikenttää.
Kymppipaikalla oli Rooney, joka ei juuri puolustanut-
ja sitten kärki.
Tässä maalissa meitä oli kolme kahta vastaan.
Iniesta levitti Messille-
ja Messi lähti nousuun.
Aloitimme todella hyvin, mutta he tasoittivat.
Se säikäytti meidät, mikä on normaalia finaalissa.
Saimme kuitenkin pelin haltuumme ja menimme 3-1-johtoon-
ja olimme taas rentoutuneempia.
Barça voitti Mestarien liigan-
ja nosti 10. pokaalinsa kolmen vuoden aikana Guardiolan alaisuudessa
Pep piti meille puheen Wembleyn pukuhuoneessa.
Huone oli hyvin pimeä, ja hän sanoi:
"Sanoin, että jos tuotte minut tänne asti, voitan teille finaalin-
ja minä myös voitan sen teille."
Jos Pep olisi käskenyt hyppäämään Camp Noun 3. tasolta, olisin hypännyt.
Siihen olisi jokin syy.
Siitä minä pidin hänessä.
Tajusimme, etteivät hänen puheensa olleet koskaan pelkkiä sanoja.
Sellainen saa vakuuttuneeksi siitä, että se mitä on tekemässä-
tuo tuloksia.
Se oli uskomatonta.
Hän saattoi sanoa: "Niin me teemme.
Tehkää. Se toimii."
Se myös toimi.
Niin se vain tapahtui.
Se päivä kruunasi kaiken sen-
mitä olimme saavuttaneet vuoden 2008 jälkeen.
Se kruunasi valtakautemme.
Sitä joukkuetta ihailivat omat kannattajamme-
ja jokainen, joka rakastaa jalkapalloa.
2. TIE WEMBLEYLLE
Barçan Mestarien liigan voitto-
sillä tavalla Wembleyllä-
oli hieno päätös-
rankalle kaudelle.
Kilpailu Madridin kanssa oli rajumpaa kuin koskaan.
Mourinholla ja Guardiolalla oli todella kireät välit.
Se oli lähtenyt käsistä.
Se oli enemmän kuin vain jalkapalloa.
En tiedä, onko heidän välillään henkilökohtaista kilpailua-
mutta siltä se näytti.
Muistetaan, mistä kaikki lähti.
FEAR AND LOATHING IN LA LIGA - KIRJAN KIRJOITTAJA
Vuonna 2010 Barcelona oli menossa Mestarien liigan finaaliin.
Finaali pelattiin Real Madridin kotistadionilla.
Olemme unohtaneet, millainen trauma se oli Madridissa.
He olivat peloissaan.
Mitä tapahtui?
Mourinho tapahtui.
28. HUHTIKUUTA 2010 MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄ
MOURINHON INTER PUDOTTI BARÇAN GUARDIOLAN TOISELLA KAUDELLA
Mourinho löi Barcelonan ja juhli kuin mielipuoli.
Hän läpäisi Real Madridin koe-esiintymisen.
KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
MOURINHO NIMITETTIIN REAL MADRIDIN PÄÄVALMENTAJAKSI
Mourinholla oli vaikeaa Madridissa-
sillä hän saapui, kun Barcelona oli parhaimmillaan.
En usko, että kukaan muukaan-
olisi löytänyt ratkaisua Madridille.
Hän saapui Madridiin todella suureen seuraan-
mutta turhautui 5-0-tappion jälkeen.
Voitimme heidät 5-0 hänen ensimmäisenä vuotenaan.
Siinä 5-0-pelissä heillä ei ollut toivoa.
Se oli paras peli, missä pelasin Barçassa.
29. MARRASKUUTA 2010
Luulen, että hän sanoi:
"Emme voi voittaa heitä pelaamalla jalkapalloa.
Meidän pitää yrittää löytää jokin toinen keino."
He veivät jalkapallon kentän ulkopuolelle-
jokaiseen lehdistötilaisuuteen ja haastatteluun-
ja yrittivät tapella joka pelissä.
En epäile, etteikö Mourinhon rooli Madridiin tullessa ollut-
"syöstä Barcelona helvetin valta-asemasta"-
Fergusonin sanoin.
Mourinho ei ole tyhmä. Hän on loistava vastustaja.
Voittajia pitää kunnioittaa-
mutta kun voittajat alkavat hävitä-
on syytä varoa-
sillä niin yleensä käy.
Neljä El Clásicoa niin lyhyessä ajassa-
sai kireät suhteet kiehumaan.
Se oli rankkaa, sillä iso osa meistä oli maajoukkuetovereita.
Jännite läikkyi yli kentällä.
Se oli todella kovaa peliä.
Hermostuimme kaikki vähän.
Pelien olisi pitänyt olla puoleensavetävämpiä-
parempia katsoa ja vähemmän aggressiivisia-
mutta kilpailutilanne imaisee mukaansa.
Jännitteet saivat aikaan jatkuvaa tappelua kentällä.
20. HUHTIKUUTA 2011
COPA DEL REYN FINAALI
Muistan, että he voittivat cupin jatko-ottelussa-
Cristianon maalilla.
Olimme parempi joukkue, mutta he voittivat.
Olimme äimänä.
He saivat meidät epäilemään kykyjämme-
sillä se oli hyvin vaikea hetki.
Guardiolan ensimmäinen finaalitappio valmentajana-
ja ensimmäinen tappio Real Madridia vastaan
Olimme parempi joukkue ja loimme enemmän tilanteita-
mutta kyseenalaisen paitsiovihellyksen vuoksi-
hävisimme cupin finaalin.
Kun häviää-
tulee vihainen olo ja epäilys alkaa hiipiä puseroon.
Näimme pelin-
joka olisi voinut päättyä miten päin vain.
Pedron hylätty maali oli paitsio,
mutta kuten Guardiola sanoi, se oli täpärällä.
Mourinho pääsi sanomaan-
että Pep valitti oikeasta tuomiosta.
Pep vain totesi, että se oli niin täpärällä-
että tuomio olisi voinut olla toinen.
KUUSI PÄIVÄÄ CUPIN FINAALISTA
PÄIVÄ ENNEN MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄÄ
Pepin puheiden jälkeen-
on astuttu uudelle aikakaudelle.
On syntynyt uusi valmentajien ryhmä, jossa on vain yksi jäsen, ja se on hän.
Se on ryhmä, joka arvostelee tuomaria oikeista päätöksistä.
Se on jotain, mitä kukaan ei ole ennen nähnyt tai kuullut.
Mourinho provosoi niin voimakkaasti-
että jopa Barçan väki halusi, että Guardiola reagoi.
Mourinho yritti jatkuvasti haastaa riitaa Guardiolan-
ja Barcelonan kanssa.
Sinä päivänä kuuntelimme lounaalla-
Real Madridin päävalmentajan puheita-
ja huomasin, että jokin muuttui Pepissä.
26. HUHTIKUUTA 2011 VALMISTAVAT HARJOITUKSET
Aavistin, että Pep tekisi jotain tavatonta-
ja muistakin varmasti tuntui samalta. Treenien jälkeen-
urheilujohtaja tuli pukuhuoneeseen,
mitä ei tapahdu koskaan.
Muistan, kuinka Zubizarreta sanoi: "Ota rauhassa, Pep."
Pep sanoi, että hän pysyisi rauhallisena eikä reagoisi-
mutta hän valehteli.
Olin paikalla lehdistötilaisuudessa. Istuimme huoneessa-
ja yhtäkkiä kaikki ajattelivat:
"Sanoiko hän oikeasti noin?
Perhana soikoon!"
KUUSI TUNTIA MOURINHON LEHDISTÖTILAISUUDESTA
Onko se päällä?
Olen Pep Guardiola. Hyvää iltaa kaikille.
Herra Mourinho puhui minusta etunimelläni, joten teen samoin.
Sanon häntä siis Joséksi.
En tiedä, mikä kamera kuuluu Josélle.
Luultavasti kaikki.
Huomisiltana joukkueemme kohtaavat kentällä.
Sen ulkopuolella hän on jo voittanut.
Hän on voittanut koko vuoden ja voittaa varmasti aina.
Hän saa pystin voitoista lehdistötilaisuuksissa.
Tässä huoneessa hän on yksi perkeleen pomo.
Hän tietää kaiken, enkä edes halua yrittää kilpailla hänen kanssaan-
mutta me olemme tehneet töitä yhdessä neljä vuotta.
Olimme hotellilla katsomassa lehdistötilaisuutta.
Hän antoi meille vielä yhden yllykkeen antaa kaikkemme.
Kun Guardiola palasi, aloimme taputtaa hänelle.
Hän sanoi vain: "Riittää jo. Nyt pitää keskittyä otteluun."
Yllätyimme todella-
sillä sellaista ei ollut tapahtunut ennen-
mutta raja oli ylitetty.
Se oli juuri sellainen lisäpotku, jota silloin tarvitsimme.
El Clásicot ovat aina kiihkeitä, mutta se oli vielä pahempaa.
Epäilys ja pelko hiipi mieleeni.
Olin tiennyt jo yli kuukauden ajan, että minun piti mennä leikkaukseen.
En ollut kertonut siitä.
Pukuhuoneessa on mahdotonta pitää salaisuuksia.
Kaikki vuotaa aina.
Kerroin vain parille joukkuetoverille.
Kun otteluun pääsee itsevarmana-
kaikki on helpompaa-
mutta ääni päässäni sanoi, että pitää olla varovainen-
ja että polveni voi hajota milloin vain.
Polvilumpioni rusto oli irronnut.
Polvi olisi voinut hajota helposti-
jos joku olisi juossut päin minua.
Olin todella hermona.
27. HUHTIKUUTA 2011
MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄN ENSIMMÄINEN OSAOTTELU
Koitti hetki, jolloin jäisimme historiaan-
tai jäisimme vain hyväksi joukkueeksi mutta emme yhdeksi suurista.
Se oli panoksena välierissä Madridia vastaan.
Vaikka tietää olevansa parempi joukkue-
epäilys on aina mukana. Muistan, kuinka Pep sanoi meille:
"Olemme parempi joukkue.
Vien teidät Mestarien liigan finaaliin."
Niin myös kävi.
Leo Messin kaksi maalia toi tärkeän vierasvoiton ensimmäisestä osasta
Heidän joukkueensa oli hyvin organisoitu-
joten maalipaikkojen luominen ei ollut helppoa.
Sitten Leo sai pallon keskikentällä-
ja aloitti pujottelunsa.
Se on vain luontainen kyky. Siksi hän on maailman paras.
Vain Messi pystyy siihen.
Se maali oli uskomaton.
Busi syötti, ja Leo ohitti kolme tai neljä vastustajaa-
ja teki maalin oikealla jalallaan.
Se on jalkapallohistorian hienoimpia maaleja.
Syöttöni ansiosta hän sai maalipaikan tarjottimella.
Ei tietenkään. Totuus on-
että mitä enemmän pallo on Leolla-
sitä parempi meille.
Real Madrid oli todella puolustava-
kun Pepe oli keskikentällä.
Aggressiivinen Real Madrid, joka haki maalitonta.
Mourinho on aina väittänyt-
että ennen Pepen ulosajoa Madrid onnistui siinä.
Emme saa ikinä tietää, olisiko Messi tehnyt niitä maaleja-
jos Pepeä ei olisi ajettu ulos.
Silloin punaisella kortilla ei ollut mitään merkitystä.
Messi oli pitelemätön.
Se on luontainen lahja, jonka saavat vain valitut.
Ehkä 20 tai 30 vuoden päästä tulee uusi-
mutta nyt se on Messi.
Olin paikalla tasan vuosi myöhemmin, kun Pierluigi Collina-
piti Espanjan joukkueelle infoa-
ja käytti sitä Pepen tapausta-
kun hän näytti, miten sääntöjä tulkittaisiin 2012 EM-kisoissa.
Heti kun tilanne tuli ruudulle-
Espanjan joukkue jakaantui keskeltä-
ja Madridin ja Barçan pelaajat alkoivat huutaa toisilleen-
oliko rike punaisen arvoinen vai ei.
Sanoin Collinalle: "Näytä jotain muuta. Älä näytä tuota esimerkkiä meille."
Jotkut väittivät yhä, että punainen oli väärin-
ja ettei Pepe koskenut häneen.
Uskomatonta.
Se oli taatusti punaisen paikka.
Sanokoot, mitä haluavat.
Fanit haluavat nähdä joukkueensa pelaavan hyvin.
He eivät halua, että joukkue rikkoo koko ajan-
tai puolustaa kaikki miehet pallon alla.
Lopulta jalkapallo voittaa aina.
Toisen osaottelun jälkeen-
jäimme kentälle juhlimaan vartiksi-
vaikka finaali oli vielä jäljellä.
Kaikella kunnioituksella Manchester Unitedia kohtaan-
mutta sinä vuonna kovin testimme oli puolivälierä Madridia vastaan.
MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄ
TOINEN OSA YHTEISTULOS 3-1 BARÇALLE
He voittivat Real Madridin välierässä.
Finaalissa he riisuivat Manchester Unitedin aseista.
Välitön ylisanojen tulva-
jalkapallon suurilta nimiltä ympäri maailmaa-
oli merkki siitä-
että se oli Euroopan seurajalkapallon huipentuma-
mutta se, että Éric Abidal pelasi ja voitti-
kun hän oli vasta selättänyt syövän-
teki upeasta urheilutarinasta upeaa inhimillistä draamaa.
Sinä päivänä pokaalin nostaminen ei ollut tärkeintä.
Meidän olisi pitänyt nostaa Abia.
Se oli suurin voitto.
Hän oli mahtava pukukoppipelaaja-
ja kaikki pitivät hänestä.
Muistan, kuinka pari kolme päivää sen jälkeen kun olimme kuulleet syövästä-
Abi tuli tapaamaan meitä.
Hän oli se, joka yritti piristää meitä.
Eräs joukkuetoverini kuoli, kun pelasin Sevillassa-
ja ajattelin: "En voi antaa tämän tapahtua taas.
Ei taas."
Ensimmäisellä kerralla en voinut auttaa. Sillä kertaa voin.
Jos oli mahdollista pelastaa hänen henkensä-
urani oli viimeinen asia mielessäni.
Dani tuli katsomaan minua ja sanoi: "Meillä on sama veriryhmä.
Annan sinulle osan maksastani."
Kaikki näkivät Danin toisessa valossa sen jälkeen.
Se oli yksityinen asia, joka tuli julki vain-
koska Abi kertoi siitä.
En olisi antanut itselleni anteeksi, jos hän olisi kuollut-
enkä olisi yrittänyt auttaa.
En voinut antaa sen tapahtua.
Lopulta löytyi toinen ratkaisu, mutten kadu, että tarjosin apua hänelle.
Joitain päiviä leikkauksen jälkeen-
hän palasi pukukoppiin ja treenaamaan kuntosalille.
Hän halusi palata mukaan ryhmään mahdollisimman pian.
Emme epäilleet, etteikö hän toipuisi täysin.
Uskoitko, että voisit päästä kentälle Wembleyllä?
En. En uskonut, että siihen olisi edes kymmenen prosentin mahdollisuutta.
Siellä piti peluuttaa parasta mahdollista kokoonpanoa-
ja siihen kuului Puyol.
Halusin pelata.
Halusin aina pelata. Olin huonommassa jamassa kuin Abidal.
Tärkeintä oli voittaminen.
Pomo teki jotain, mitä ei ollut ennen tehnyt.
Hän ilmoitti aloituskokoonpanon Wembleyn pukukopissa-
vain tuntia ennen finaalia.
Olin laskea alleni.
Ajattelin: "Hemmetti! Mitä tämä on?"
En ollut täydessä kunnossa.
Sisälläni paloi kuitenkin tuli, joka antoi minulle ylimääräistä energiaa.
Kun on kentällä, ajattelee vain: "Hoidetaan homma."
Abidalin tilanne antoi meille valtavasti lisäpotkua.
Hän löysi voimaa, jota hän ei tiennyt olevan olemassa-
pelata niin kuin hän pelasi, maltilla kuten aina.
Abidal oli esimerkki kaikille.
Hän osoitti vahvuutta ja lujuutta-
ja halua selvitä syövästä.
Päätin, että jos voitamme-
Abidalin pitää kohottaa pystiä ensimmäisenä.
Se on aivan mahtava hetki.
Olen saanut nostaa sitä kannua kahdesti.
Sitä tunnetta on vaikea kuvailla.
Se oli Puyin päätös.
Hän joutui pettymään, koska ei voinut aloittaa peliä.
Hän ei ehkä tuntenut itseään tärkeäksi pelaajaksi joukkueessa-
mutta siitä huolimatta hän päätti, että Abidal nostaa pystin.
Hän sanoi minulle: "Sen pitää olla Abidal."
Sanoin: "Hitto. Olet oikeassa. Abi nostaa."
Se hetki oli kiistatta-
kohokohta meille kaikille.
Oli upeaa nähdä Abidalin nostavan pystiä.
Olin Víctor Valdésin kanssa Abidalin lähellä.
Katsoimme, kuinka Abidal nosti pokaalia kaiken sen jälkeen.
Iho menee yhä kananlihalle.
Luulen, että se oli hetki-
joka näytti ryhmämme vahvuuden.
Olimme enemmän kuin joukkuetovereita.
Sanotaan, että Barça on enemmän kuin vain seura.
Sillä hetkellä se ainakin oli.
3. BARCELONAN TAPA
Tämän seuran tarinaa-
ei voi ymmärtää, jos Cruyffin hahmo ei ole tuttu.
Ensinnäkin hän oli pelaajana yksi historian parhaita.
En nähnyt hänen pelaavan-
mutta isäni aina ylisti häntä.
Hän sanoo: "Messi ja sitten Cruyff."
Kun olimme 10-vuotiaita, Cruyff tuli Barçaan.
Matkimme hänen hius-ja juoksutyyliään sekä hänen tapaansa pelata jalkapalloa.
Hän siivitti kumousta kaudella 73-74.
4. TOUKOKUUTA 1988
CRUYFF PALAA BARÇAAN PÄÄVALMENTAJANA
Hänellä oli etua hyvästä maineesta pelaajana.
Hänen filosofiansa oli erilainen kuin monilla muilla.
Hän mieluummin epäonnistui omilla ideoillaan-
kuin menestyi jonkun muun ideoilla.
Pelaajat pitävät sellaisesta karismasta.
Pelasimme täällä yhdessä viisi vuotta. Kun otimme joukkueen hallintaamme-
halusimme pelata erilaista jalkapalloa.
Se aiheutti sokkiaaltoja ympäri maailmaa.
Kaikki pelasivat 4-4-2-muodostelmalla.
Meillä oli kolme puolustajaa, neljä keskikenttämiestä ja kolme hyökkääjää.
Ihmiset sanoivat: "Heillä on vain kolme puolustajaa!"
Se oli 3-4-3.
"Järjetöntä! Päästämme paljon maaleja!"
Johan voitti mieluummin 6-5 kuin 1-0.
Olin onnekas, sillä olin 6, 7 tai 8 vuotta vanha-
kun katsoin ensimmäisiä Mestarien liigan pelejä.
Meillä oli hyvä joukkue-
mutta emme koskaan voittaneet mitään tärkeää.
Kun hän saapui, hän muutti mentaliteetin.
Aloimme voittaa tärkeitä asioita ja mestaruuksia.
Vuonna 1992 Cruyff johti Barçan Euroopan cupin voittoon-
ensimmäisen kerran seuran historiassa
Cruyff on FC Barcelonan historian merkittävin henkilö.
Pelityylimme on tärkeintä.
Sitten tulevat pelaajat.
Barçan erottaa muista seuroista se-
että se pelaa ainutlaatuista jalkapalloa.
Kaikki alkoi kauan sitten, kun Cruyff oli seurassa.
Siitä asti olemme aina pelanneet samalla tavalla-
pitäneet pallonhallinnan itsellämme-
syötelleet kolmioissa-
prässänneet heti kun pallo menetetään-
ja pysyneet lähellä toisiamme, jotta voimme saada pallonhallinnan takaisin.
Myöhemmin olen tajunnut-
että on Johanin vaikutusta, että 21-vuotiaana-
tuntui normaalilta nousta viivalta ylemmäs-
rangaistusalueen ulkopuolelle.
Me kaikki, kuten minä, Xavi ja Andrés-
olemme kasvaneet omaksuen Johanin filosofiaa.
On valtava kunnia nähdä-
että se tyyli jatkuu yhä-
ja että isästäni puhutaan arkkitehtinä.
Luulen, että se prosessi alkoi 70-luvulla Laureano Ruizin kanssa.
BARÇAN METODOLOGIAJOHTAJA
Koin sen pelaajana.
Olin seurassa valmentajana toisen muutoksen aikaan-
kun Johan Cruyff tuli päävalmentajaksi.
Hän muutti mentaliteetin.
Hän teki meistä voittajia, opetti olemaan itsevarmoja-
haluamaan palloa, olemaan luovia ja nauttimaan.
Kolmas suuri muutos tuli Pepin myötä.
Hän vei touhun uudelle tasolle.
Cruyffin tulo oli tärkeää. Hän tuputti ideoitaan.
ENTINEN BARÇAN NUORTEN VALMENTAJA
Hän sai etua siitä, että pelaajat ymmärsivät jo-
sitä pelityyliä, sillä he olivat olleet kanssani.
Minä kehitin Rondon.
Ihanteellinen Rondo on 4 vastaan 2.
Pitää liikkua koko ajan, jotta löytää tilaa.
Pelaajalla, jolla on pallo-
pitää olla mahdollisuus syöttää oikealle-
vasemmalle sekä keskelle-
jota kutsun kunniakujasyötöksi.
Pelissä niitä vastaavat-
sivuttaissyöttö jalkaan ja läpisyöttö.
Rondo on siis erittäin tärkeä taktinen harjoitus.
Barcelona harjoittelee aina pienessä tilassa.
Jos pallo ei pysy jalassa, sen menettää.
Kun nämä kaverit heitetään isolle kentälle-
he pelaavat yhä kuin pienessä tilassa.
Jos syöttelee, vartioiva pelaaja ei ehdi mukaan.
Kun hän pääsee iholle, on jo myöhäistä.
Niin pelin hallinta otetaan itselle.
Palloja tulee kohti joka suunnasta.
Valo näyttää, mihin pallo pitää syöttää.
Jos valo palaa tuolla, minun pitää olla oikeassa asennossa.
Vasen kontrolloi, oikea syöttää. Mahdollisimman vähän kosketuksia.
Se on rooli keskikentällä.
Joku vartioi ja prässää koko ajan.
Koko ajan pitää etsiä ratkaisuja.
Opin sen kaiken 11-12-vuotiaana.
Minulla oli mahtavia valmentajia, kuten Joan Vilà ja Albert Benaiges.
Poikani pelaa Barçan nuorissa-
joten opin ymmärtämään myös vanhempana-
mitä seura opettaa.
Seura ei opeta vain sitä, miten pelataan ja miten hyvin voi menestyä-
vaan myös, miten käyttäydytään ja ollaan Barçan pelaaja-
miten eletään kuin Barçan pelaaja ja miten kunnioitetaan sitä.
Kun lapset ovat hyvin kasvatettuja ja kohteliaita...
ENTINEN AKATEMIAJOHTAJA
...kaikki on paljon helpompaa.
Katsokaa vaikka nykyistä joukkuetta.
Poikkeuksellisia ihmisiä.
Olimme onnekkaita, kun saimme sellaisen sukupolven La Masiasta.
Xavi, Iniesta, Piqué, Puyol, Víctor, Pedro, Leo, Busquets.
He kaikki menestyivät edustusjoukkueessa.
Mikä muu joukkue kuin ehkä Ajax on dominoinut jalkapalloa-
ja peluuttanut niin montaa oman akatemian nuorta?
Sille on syynsä, miksi Barcelonan nuoret-
sopeutuvat parhaiten edustusjoukkueeseen.
Se ei ole sattumaa.
Se ei johdu siitä, että harjoiteltaisiin koneilla-
joita muilla ei ole.
Se liittyy heidän kasvatukseensa-
ja jalkapalloarvoihinsa.
Mikä on jalkapallon perimmäinen olemus?
Onko se tulos vai pelitapa?
Se on pelitapa.
Jos siinä onnistuu, tulee tuloksiakin.
Tulimme tänne pelaamaan.
Ihmiset huomasivat, että olimme erilaisia ja lahjakkaita.
Saimme mahdollisuuden kehittyä junioritasolta-
edustusjoukkueeseen.
Se on erilainen tapa ymmärtää jalkapalloa.
Se antaa paremmat mahdollisuudet menestymiseen.
Kun liityin Barcelonaan-
media kysyi-
kuka pelaajista on yllättänyt eniten.
Sanoin, että Andrés Iniesta,
mikä yllätti heidät.
Kaikki halusivat, että sanoisin Messi tai Ronaldinho.
Pelaaja, joka saa vaikeat asiat näyttämään helpoilta, on Andrés.
Haluaisin, että Andrés ja Xavi-
olisivat joukkueessani siihen asti kun lopetan.
Barcelonan tyyli on erilainen kuin millään muulla joukkueella.
Barcelonassa on hyvin erityinen tyyli, jolla pitää pelata.
Palloa ei saa vain purkaa selville vesille.
Puolustajien pitää hallita palloa, harhautella ja tehdä oikeita syöttöjä.
Se on vaikeaa.
Valioliigassa tai Real Madridissa pallo puretaan.
Muissa seuroissa se ei ole ongelma-
mutta Barcelonassa se ei riitä. Pitää tehdä paljon enemmän.
Se on ainutlaatuinen filosofia.
Siksi uusille pelaajille tuottaa niin paljon vaikeuksia-
sopeutua pelityyliimme.
Se voi näyttää helpolta, mutta olemme harjoitelleet sitä vuosia.
Useimmat meistä ovat pelanneet niin lapsesta asti.
Barcelonalle pelaaminen ei ole helppoa.
Täällä näkee pelaajia, jotka ovat täällä kauan.
He kulkevat nuorisokoneiston läpi edustukseen-
ja ovat kuin olisivat olleet siellä vuosia.
Tänne ei ollut helppo tulla-
sillä pelissä on tiettyjä elementtejä-
joita minulle ei ollut opetettu.
On pelaajia-
joiden nimet voisin kertoa, mutten saa-
jotka ovat maailmanluokan pelaajia-
mutta he olivat aivan hukassa.
Se oli älytöntä.
Minun piti sopeutua pelityyliin.
Piti pysyä linjan tuntumassa, jotta Andrésille jää tilaa-
tehdä juoksuja takaa-
vaikka tiesi, että kahdeksana kertana kymmenestä-
ei saisi palloa.
Jos juoksua ei tekisi, Andrés ei saisi palloa.
Kun Abidal sai pallon, ensimmäinen asia, jonka tein-
oli pallon pyytäminen.
Joka kerta. Juoksu oli harhautus.
Andrés sai pallon, ja Sam teki juoksun Andrésille.
Andrés voi pelata hänelle-
tai minulle, kun olin tullut pois paitsiosta.
Kolmas vaihtoehto on se, että Andrés harhauttaa vastustajan.
Yksi laskeutuu, yksi juoksee ylös-
ja yksi tulee pallon kanssa.
Silloin kun tajuaa, mitä tapahtuu-
on jo pulassa.
Jotkut onnistuivat siinä lopulta, kuten Thierry Henry ja Abidal-
joilla oli vaikeaa aluksi.
Toiset hyvin lahjakkaat pelaajat eivät onnistuneet siinä.
Hukkasin tilaisuuteni.
Olin täynnä paloa ja halua pelata-
ja joskus-
halusin vain näyttää heti, mitä osasin.
Joskus se oli minua vastaan.
Barçassa on vaikea pelata, etenkin keskuspuolustajana.
Jos tekee pari virhettä aikaisin, fanit alkavat hiillostaa.
Paine kasvaa.
Tšyhrynskyin ominaisuudet sopivat täydellisesti Barçan tyyliin.
Yleisöä ei ole helppoa miellyttää, varsinkaan Barcelonassa.
Muistaakseni Xavi sanoi: "Tämä on hyvin erityinen paikka.
Olen pelannut täällä vuosia, mutta usko pois-
että jos pelaan pari huonompaa peliä-
he voivat murskata minut."
Luulin, että se oli vitsi, mutta sitten huomasin, ettei se ollutkaan.
Se ei ollut vitsi.
Vaikka olen seuran kasvatti, olen kärsinyt asioita-
jotka ylittivät rajan.
Vuonna 2003 olin "Barçan syöpä".
Vuonna 2014 olin "vanha ja kelvoton".
Se on vuoristorataa.
Barça on maailman vaikein paikka pelata.
Se on varmaa.
Uudella pelaajalla on varmasti kaksin verroin hankalampaa.
Minusta tuntui, että minun piti oppia-
se jalkapallon kieli siitä-
miten luoda tilaa ja miten puolustaa-
ja kaikkia niitä juttuja, joita muut pelaajat jo tekivät.
Pelasimme Osasunaa vastaan.
Osasuna ei puolustanut hyvin tuota aluetta.
Sitä paikkaa pelannut kaveri ei pärjännyt.
Tšyhrynskyi pelasi, koska hänellä on loistava vasen jalka.
Hän pelasi hyvin molemmilla jaloillaan-
mutta vasen oli mahtava.
Pelasimme aina keskuspuolustajalle-
joka pisti pallon Xaville.
Aina kun liikuimme, Xavi pysyi sillä alueella.
Sitä kautta pelattiin.
Sinä päivänä kävi niin-
että Tšyhrynskyi syötti kaksi kertaa pitkän syötön Zlatanille.
Ihan hyvä.
Zlatan oli päästä yksin läpi.
Pep otti hänet vaihtoon tauolla.
Tšyhrynskyi ei noudattanut kuviota.
Sillä tavalla Pep tarkkaili joukkuetta ja käski meitä pelaamaan.
Guardiolan ja isäni keskeisiä ajatuksia ovat alakautta rakentaminen-
pallonhallinta-
se, että pallon vauhti on tärkeämpää kuin jalkojen vauhti-
ja viihdyttävän jalkapallon pelaaminen fanien vuoksi.
Todella monia samankaltaisuuksia.
Kun pelaa Barcelonassa, etenkin Guardiolan tulon jälkeen-
oppii todella pelaamaan Barcelonan tavalla.
Kaikki 11 pelaajaa. Ei vain kärjet tai vain keskikenttämiehet.
Kaikkien pelaajien pitää osallistua tilanteiden luomiseen.
Haluamme saada pallon kärjille-
hyvällä syötöllä, jotta he pääsevät tilanteisiin.
Jos heille syöttää pitkän pallon-
sitä ei ole helppo hallita.
Kärki ei voi tehdä työtään.
Pallo liikkuu alhaalta ylös kärjille.
Pep otti riskejä joka puolella kenttää.
Hän teki kaksi mainiota uudistusta valmentajanamme.
Prässääminen menetyksen jälkeen-
ja pelaaminen alhaalta asti.
Muistan ensimmäisen keskusteluni Guardiolan kanssa.
Olimme hänen työhuoneessaan Camp Noulla.
Hänellä oli taktiikkataulu ja kaksi pientä magneettia-
jotka olivat maalin molemmin puolin rankkarialueen ulkopuolella.
Hän kysyi: "Tiedätkö, mitkä pelaajat nämä ovat?"
Sanoin: "En."
Hän sanoi: "Ne ovat keskuspuolustajat."
En ymmärtänyt, mitä hän puhui.
Hän sanoi: "Kun sinulla on pallo, haluan, että he ovat tuossa."
Minusta se kuulosti hullulta.
Sitten hän sanoi: "Sinä syötät heille, ja aloitamme tilanteen rakentamisen."
Pidin häntä yhä ihan hulluna-
mutta koska olen hieman hullu itsekin, ymmärsin häntä.
Sanoin, että heidän pitää olla rohkeita-
ja haluta palloa.
Pep sanoi: "Älä huoli. Se on minun hommani.
Katson, että he haluavat."
Niin se alkoi.
Sekä Pep että Tito veivät ajatusta pykälän eteenpäin.
He sanoivat, ettei ole syytä huoleen-
sillä jos mokaisimme-
he ottaisivat vastuun.
He pyysivät, että pelaisimme alhaalta-
koska se oli tyyli, jolla Barçan piti pelata.
Hän näytti, miten hän halusi, että pelaamme alhaalta asti.
Hän sanoi, että niin saamme maaleja.
Miksi siis lopettaa se, jos tekee virheen?
Tiesimme molemmat, että se on riskialtista-
Hän sanoi: "Älkää välittäkö, jos teette virheen.
Jatkakaa vain samalla tavalla."
KOLME MINUUTTIA MYÖHEMMIN
10. JOULUKUUTA 2011
BARÇA PÄÄSTI MAALIN ALUSSA, MUTTA VOITTI 3-1
Uskomme, että kyseessä on paljon enemmän kuin voittaminen.
Viesti ei ole se, että pitää voittaa.
Voittaminen on tulos siitä, miten pelaa.
Filosofia on paljon tärkeämpää.
Tietää, että on onnistunut, kun väki vain haluaa katsoa pelaamista.
Ei voittamista.
Barcelonassa on kyse siitä, miten joukkue pelaa.
Pelin kauneudesta.
Pelin jälkeen kotona sanotaan: "Katso se toinen maali.
Ainiin. Barcelona muuten voitti."
4. MESSIN TIE HUIPULLE
Valmentajien huoneen ovessa oli lappu, jossa luki:
"Jos tarjoat meille nuorta pelaajaa, joka on alle 180 senttiä pitkä-
käänny takaisin."
Cruyff muutti sen, kun hän palasi päävalmentajaksi.
Hänestä lahjakkuus oli tärkeintä ja pituus oli sivuseikka.
Sen jälkeen pelaajia arvioitiin vain lahjakkuuden perusteella.
Onko hän hyvä vai ei? Pituudesta ei väliä.
Katsokaa vaikka Jordia, Xavia, Messiä ja Andrésia.
He olisivat yhteensäkin hädin tuskin normaalin pituinen.
Pienillä pelaajilla on valtava etu isoihin pelaajiin nähden.
He lähtevät, pysähtyvät ja kääntyvät nopeammin.
Parhaat pelaajat ovat pieniä.
Messi on antanut monille ihmisille-
ja monille nuorille unelmoijille aivan uutta toivoa.
Kyse ei ole 180 sentistä.
Kyse on paljon enemmästä.
Kyse on älykkyydestä.
Jos aivot ovat palloa nopeammat-
hallitsee peliä.
Eräs ystäväni työskenteli nuorisoakatemiassa-
kun Messi oli 14 tai 15.
Kyselin aina, ketkä nuorista näyttivät erityisiltä-
ja ketkä voisivat päästä edustusjoukkueeseen.
Hän sanoi: "On yksi poika Argentiinasta-
enkä ole koskaan nähnyt sellaista lahjakkuutta."
Kun Messi alkoi harjoitella kanssamme 16-vuotiaana-
tajusimme hänen lahjansa.
1. TOUKOKUUTA 2005
MESSI TEKI ENSIMMÄISEN MAALINSA 17-VUOTIAANA
Minulla oli Etelä-Amerikassa laaja kykyjenetsijöiden verkosto.
PELAAJA-AGENTTI
Yksi heistä kertoi rosariolaisesta pojasta-
joka oli vasta 12 mutta täysin ainutlaatuinen.
Nykyään seurat sijoittavat nuoriin, mutta silloin sitä ei tehty.
Se ei ollut helppoa, mutta Charly Rexach auttoi ja päätimme tuoda hänet Barçaan.
Kukaan ei halunnut ottaa riskiä.
Oli uhkarohkeaa tehdä sopimus pienen ulkomaalaispojan kanssa-
ja tuoda hänet Barcelonaan.
Se tapahtui Charly Rexachin ansiosta.
Hän tuli katsomaan peliäni ja sanoi minulle, että Barça halusi minut.
Se oli hänen ja valmentajien ansiota-
vaikka jotkut eivät halunneetkaan minua.
Suurin kiitos sopimuksestani kuuluu Charlylle.
Sanon aina, että oli kunnia tuoda Messi seuraan.
Minun pieni roolini Messin saapumisessa-
oli jatkuva valittamiseni, kunnes sopimus tehtiin.
Jos silloin meni johtokunnan juttusille-
ja sanoi, että meidän pitää tehdä sopimus 12-vuotiaan kanssa-
ensimmäinen reaktio oli:
"Puhutaan kahdeksan vuoden kuluttua."
Sanoin: "Ei. Sopimus pitää tehdä.
Hän on todella hyvä ja jonain päivänä hän on aivan mahtava."
Onnistuin, koska vaadin sitä.
Jo silloin oli selvää, että Messi oli aivan poikkeuksellinen.
Sanoin Rexachille, että tarvittiin mustaa valkoisella.
Vanhemmat olivat täällä kuukauden-
ja yritin saada heidät vakuuttumaan. Virallista sopimusta ei ollut tehty.
Olimme Pompeian tennisklubilla-
ja pöydässä oli lautasliinoja. Rexach kirjoitti sellaiselle:
"Minä, Carles Rexach, puheenjohtajan neuvonantaja-
vahvistan, että Messin kyvyt riittävät sopimukseen Barcelonan kanssa."
Sitten allekirjoitimme sen.
Lautasliina on kassakaapissa.
Se on hauras, ja siitä on pidettävä hyvää huolta.
Allekirjoittamalla halusin näyttää Messin perheelle-
että olin sitoutunut tekemään sopimuksen.
Barcelona ja Messi oli tarkoitettu toisilleen.
Niin sen vain piti mennä.
Hän tuli parhaaseen mahdolliseen seuraan.
Alussa oli vaikeaa.
Olin hyvin nuori, ja kaikki oli uutta.
Perheenjäsenet, ystävät ja kotimaa jäivät taakse.
Alku oli vaikeaa, mutta onnistuin sopeutumaan.
Suurin osa tiesi-
että syntyisi ilmiö.
Gamper-turnaus oli siitä todistus.
Se oli ensimmäinen illoista-
joita on nähty sen jälkeen monta.
Silloin 99 000 onnekasta ihmistä Camp Noulla osoitti suosiotaan-
jollekin, mikä oli paljon innostavampaa-
kuin mikään, mitä oli nähty.
Olin siellä silloin, ja se tunne oli kihelmöivä.
Se oli hyvin erityinen päivä.
Rakastin joka hetkeä.
Olimme Gamper-turnauksessa-
ja minä olin aloituskokoonpanossa.
Se oli minulle tärkeä hetki, sillä sen pelin jälkeen-
kaikki muuttui.
Siitä se kaikki alkoi.
Sanoin ennen ottelua Patrick Vieiralle-
että hän olisi varovainen, sillä vastassa oli nuori poika-
joka jäisi historiankirjoihin.
Jonain päivänä näyttäisi siltä, että kaikki pelaajat ennen Messiä-
olisivat pelanneet eri lajia.
Oli uskomatonta, mitä se poika teki-
pelaajia, kuten Juventuksen Vieiraa, vastaan.
Hän ohitti isoja, fyysisiä pelaajia.
Messi teki, mitä tahtoi.
Capello kysyi, saisiko hän Messin lainalle.
Capello ei ole tyhmä.
Silloin en tiennyt mitään Messistä.
Vain sen, että hän olisi kentällä.
Näin, että hän oli vain nuori poika-
mutta kun peli alkoi, hän alkoi tehdä ihmeellisiä asioita.
Rijkaard oli silloin Barcelonan valmentaja.
Se oli ystävyysottelu Gamper-turnauksessa.
Tuomari ei ollut niin tiukka, ja saimme liikkua vapaammin.
Kävelin Rijkaardin luo-
ja kysyin, saisinko Messin lainalle.
Silloin ulkomaalaispelaajia ei saanut olla niin paljon kuin nyt.
Sanoin: "Teillä on jo kolme ulkomaalaista.
Hänelle ei ole paikkaa."
Rijkaard sanoi, että he miettivät jo ratkaisua ongelmaan-
ja että Messi olisi pian säännöllinen aloituskokoonpanon mies.
Se oli vain...
Miten sitä voi kuvailla?
Kaikki tiesivät, että hänestä tulisi maailman paras pelaaja.
Siitä ei ollut epäilystäkään.
10. MAALISKUUTA 2007
MESSIN ENSIMMÄINEN HATTUTEMPPU
Tiesin, että hän osaa tehdä maaleja.
Onneksi Guardiola laittoi hänet valeysiksi.
Eto'oon ja muiden kärkien rinnalla-
hänellä oli enemmän vapauksia hyökkäyksessä.
Siitä taktisesta muutoksesta oli hänelle valtavasti hyötyä.
On vaikea valita Leon hienointa maalia.
Se Getafea vastaan tehty maali tulee ainakin mieleen.
Kun näkee, mitä hän tekee koko ajan-
ei voi valita yhtä maalia.
Ne olivat välähdyksiä Maradonasta Englantia vastaan-
ja tiesin silloin-
että olin saanut todistaa jotain suurenmoista.
Se oli yksi hänen hienoimmista maaleistaan-
mutta jos katselee videota hänen maaleistaan-
näkee ehkä 50 vastaavanlaista maalia, mikä tekee hänestä poikkeuksellisen.
Yksi suosikeistani on hänen maalinsa Arsenalia vastaan.
Aivan kuin olisi katsonut PlayStation-peliä.
Hän vippasi Almunian yli viime hetkellä ja pisti sitten pallon maaliin.
Pidän siitä sen taidon takia.
Kaikki muut olisivat iskeneet pallon verkkoon heti-
mutta hänellä riitti malttia vipata maalivahdin yli ja tehdä sitten maali.
Maali Málagaa vastaan kotona oli mielestäni hienoin-
koska se oli täysin epäjohdonmukaista.
Ensin hän otti haltuun keskityksen rinnallaan-
ja juoksi täyttä vauhtia.
Yksi pelaaja meni vipuun. Toinen oli hänen takanaan.
Jos olisi tullut vielä yksi askel, pallo olisi purettu.
Jos kääntää pallon vasemmalla jalalla-
miten voi jatkaa samalla jalalla ilmasta-
jotta vastustaja ei saa palloa?
Hän kaatui melkein.
Hän oli kaatua ja iski sitten pallon yläkulmaan.
Se ei ole normaalia.
Vaikka hän on Messi, hän haluaa voittaa treeneissä.
Hän hermostuu, jos hän ei saa palloa-
ja suuttuu, jos häntä rikotaan.
Se kertoo paljon hänenlaisestaan mestarista.
Jos harjoituksissa pomo ei vaikkapa viheltänyt rikettä-
Messi saattoi mennä kysymään: "Eikö se ollut rike? Vai niin."
Sitten hän meni ottamaan pallon, juoksi kaikkien ohi ja teki maalin.
Sitten pallo oli toisella-
hän juoksi perään, otti pallon ja teki maalin.
Sitten hän taas palasi normaaliin tilaan ja rauhoittui-
ja toinen oli 3-1 tappiolla.
Hän on erilainen pelaaja kuin muut.
Hän on hyvin lahjakas ja tienaa paljon-
mutta kun hänet tapaa, hän ei vaikuta tähdeltä alkuunkaan.
Olen tuntenut hänet ehkä 12 vuotta. Hän ei ole kovin seurallinen luonne...
ENTINEN BARÇAN HUOLTAJA
...vaan hän on tavallinen, nöyrä kaveri.
Hän on hyvin hiljainen-
mutta kun hänen jalkansa puhuvat, hän on ainutlaatuinen.
Hän on voittaja.
Hän haluaa aina olla kentän paras.
Siksi hänestä tuli tämän pelin historian paras pelaaja.
Olin onnekas, kun sain pelata Peléä ja Cruyffia vastaan.
Näin Maradonan pelaavan.
Heillä kaikilla on ollut lajiin suuri vaikutus.
Nyt ei ole ketään Leo Messin veroista.
Hän tekee asioita, joita muut eivät edes harkitse tekevänsä.
Mahdottomia ja huikeita juttuja.
Hän liikkuu aivan eri nopeudella kuin muut.
Pallo pysyy hänen jalassaan kuin liimattuna, ja hän pitää sitä esillä.
Juuri kun luulee, että saa pallon pois, on jo liian myöhäistä.
On vaikea puhua Leosta ja pukea ajatuksia sanoiksi.
Hän on toiselta planeetalta.
Jokaisessa pelissä odotan, että näen, mitä hän tekee-
sillä hän on pelaaja, joka voittaa ottelut.
Aina kun hän saa pallon, jotain tapahtuu.
Hän pystyy myös käynnistämään ja viimeistelemään tilanteen.
Yleensä pelaaja pystyy tekemään vain toisen-
mutta hän on erilainen.
Hän on parempi molemmilla jaloilla, päällä-
puolustamisessa ja hyökkäämisessä.
Hän on nopeampi-
ja parempi harhauttamaan ja syöttämään.
Entä maalissa?
Sitä ei ole kokeiltu vielä. Pitäkää varanne, jos hän yrittää sitä.
5. PAIKALLINEN SANKARI
Cruyffin vaikutus ja tärkeys pelaajana-
ja sitten Barçan unelmajoukkueen valmentajana on valtava.
Joan Laporta piti hollantilaisesta-
ja hän asettui ehdolle.
Kun hänet valittiin puheenjohtajaksi-
hän toi tullessaan kaikkien aikojen kultakauden.
Hän antoi ohjat Cruyffille jalkapallofilosofian suhteen-
ja oikeiden miesten nimittämisen suhteen.
Kolme asiaa: mainio pelaaja, loistava valmentaja-
ja kaikkien aikojen opettaja.
Siksi Cruyffista on tullut tärkein mies-
ammattilaisjalkapallon historiassa.
Cruyffin panos oli ratkaisevan tärkeää.
ENTINEN BARÇAN VARAPUHEENJOHTAJA
Se ei ollut tavallista toimistotyötä.
Tiesimme, että hän tarjosi ideoita ja tukea.
Hän neuvoi kaikissa jalkapalloon liittyvissä päätöksissämme.
Johan loi tietynlaisen pelityylin ja kehitti sitä.
Rijkaard toi siihen oman luonteensa, ideansa ja kokemuksensa.
23. KESÄKUUTA 2003 RIJKAARD PÄÄVALMENTAJAKSI
Pepin aikakausi muistetaan, sillä se oli menestyksekästä aikaa-
mutta minä en ikinä unohda Frankin aikaa seurassa-
joka oli myös hyvin menestyksekästä.
Galácticos-aikakaudella Madrid voitti kaiken.
Tuntui, ettei heitä voinut lyödä.
Rijkaardin kanssa teimme siitä lopun.
Minä olin siitä henkilökohtaisesti hyvin ylpeä.
19. MARRASKUUTA 2005
Barça oli jo suuri brändi-
mutta sillä oli vain yksi Mestarien liigan voitto.
17. TOUKOKUUTA 2006
MESTARIEN LIIGAN FINAALI
Mielestäni emme ansainneet hävitä.
Barça nousi 1-0-tappioasemasta ja voitti toisen mestaruutensa.
Lasteni syntymien jälkeen se oli elämäni paras ilta.
Luulin, että se olisi viimeinen pelini Barçassa.
Minulla oli ollut vaikea vuosi.
Pelasin sinä päivänä Frankin ansiosta.
Hän oli minulle kuin isä.
Lopulta nostimme pokaalia yhdessä.
Voitto Pariisissa oli maaginen hetki-
ja käännekohta. Seuraava kausi ei ollut kovin hyvä.
Johtavat pelaajat eivät johtaneet kunnolla.
Ehkä menestystä oli tullut liikaa liian aikaisin.
Menimme hitaasti mutta varmasti väärään suuntaan.
Toisena kautenani täällä Rijkaard oli vielä peräsimessä.
Se on varmasti yksi huonoimmista kausista Barcelonan lähihistoriassa.
Olimme kolmansia.
Menimme taaksepäin, kun olimme voittaneet Pariisissa-
ja liigassa.
Lakkasimme kilpailemasta. Menetimme palon ja nälän.
Sillä kaudella aisti, että aikakausi oli ohi.
Haluttiin muutosta-
ja minä olin yksi niistä, jotka haluttiin pois.
Se oli hyvin vaikeaa.
Minut on ajettu ulos kahdesti. Kerran, kun tuomari teki virheen-
ja kerran Bernabéulla.
7. TOUKOKUUTA 2008
RIJKAARDIN VIIMEINEN EL CLÁSICO
Oli vihainen ja voimaton olo.
He löivät meidät mennen tullen.
Vaikka peli päättyi 4-1, olisimme voineet hävitä 7-1.
Se oli urani surkeimpia iltoja.
Sama pätee Puyoliin ja kaikkiin muihin.
Peli ei ollut riittävän hyvää. Se ei vastannut vaatimuksia.
Se ei kelvannut seuralle.
Se ei kelvannut, kun miettii pelaajia, joita meillä oli.
Jonkin piti muuttua.
Vuonna 2008 oli kaksi kandidaattia-
Rijkaardin tilalle päävalmentajaksi
Pep Guardiola ja José Mourinho
Mourinho on tämän tarinan pahis-
mutta vuonna 2008 hän oli vahva kandidaatti-
epäonnistuneen Frank Rijkaardin tilalle.
Hän on voittaja-
ja hän tuntui turvallisemmalta vaihtoehdolta.
Hän oli valmentanut Chelseaa. Hän oli vapaana.
Prosessi oli pitkä. Moni johtokunnan jäsen-
halusi Mourinhon.
He sanoivat, että tarvitsimme valmentajan, joka tuo nopeita tuloksia.
Koska neljä tai viisi ihmistä halusi Mourinhon-
varapuheenjohtaja järjesti tapaamisen.
Silloin hän käytti 4-3-3-systeemiä.
Hän oli tehnyt esityksen-
jossa oli pelaajien paikkoja kentällä ja tyypillisiä liikkeitä.
Hän olisi varmasti menestynyt.
MOURINHO TYÖSKENTELI NELJÄ VUOTTA BARÇASSA-
VUOSINA 1996-2000.
Mourinho auttoi meitä paljon, kun olimme nuoria.
Van Gaal laittoi hänet usein vetämään B-joukkueen harjoituksia.
Olin nuorten joukkueessa. Hän valmensi meitä kerran viikossa.
Se oli samanlaista jalkapalloa. Barçan filosofiaa.
Rondo, pallonhallinta, pallon pitäminen, sijoittuminen.
Treenasimme sitä Mourinhon kanssa.
Voi hyvin ymmärtää, että Mourinhosta-
hänen olisi pitänyt olla tekemässä Barçasta maailman parasta.
Vuoteen 2008 mennessä hän oli muuttunut rajusti.
Hän arvosti voimaa, pituutta ja atleettisuutta enemmän kuin tekniikkaa.
Kun Mourinho meni Chelseaan-
hänen filosofiansa oli muuttunut.
Se on hyvin erilaista verrattuna Barçan jalkapalloon.
Halusimme pysyä uskollisina Cruyffin filosofialle.
Puheenjohtaja ja Johan olivat hyviä ystäviä.
Laporta luotti täysin Johanin mielipiteeseen.
Johan sanoi hänelle, että oikea mies oli nuorten joukkueessa.
Piti vain ylentää hänet.
Oli paljon jalkapalloilijoita-
jotka kävivät tapaamassa isääni.
Isäni piti siitä.
Tiedän, että Pepkin piti siitä. He tapasivat usein.
Isäni sai hullun idean siitä-
että Barça B:n valmentaja-
kolmannella tasolla pitäisi nostaa edustukseen.
Sellainen on suurta uhkapeliä.
Kysyin, oliko Pep heistä valmis.
Txiki Begiristain ja Johan sanoivat, että on.
Mourinhon agentti soitti ja sanoi:
"Nimitättekö Mourinhon vai ette?
Jos olette kiinnostuneita, meidän pitää jutella."
Sanoin: "Emme, Jorge. Valitsimme Pep Guardiolan."
Kerroin Pepille, että halusin hänet-
jos kausi ei päättyisi hyvin.
Söimme lounasta, ja Pep sanoi puoliksi pilaillen:
"Jos nimitätte minut, voitan teille kaiken."
Niin hän sanoi.
5. KESÄKUUTA 2008 GUARDIOLASTA PÄÄVALMENTAJA
Kun kuulin, että Guardiola olisi uusi päävalmentajamme-
tiesin, että kaikki menisi hyvin.
Hän ei ollut valmentanut minua, mutta pelasimme yhdessä.
Tiesin, millainen perfektionisti hän on.
Ajattelin, että se olisi hienoa.
Jälkeenpäin ajatellen se oli iso uutinen, mutta EM-kisojen vuoksi-
Guardiolan nimitys sai hyvin vähän huomiota Espanjassa-
ennen hänen esittelyään.
Siinä hän istui siistinä, nuorena ja pää täynnä hiuksia.
Paikallinen sankari sanoi:
"Kaikki muuttuu." Ronaldinho ulos! Deco ulos!
Eto'o ulos tai ainakin kolmoshyökkääjäksi.
Se oli hänen tapansa sanoa: "Minä olen nyt puikoissa."
Kuvitelkaa, miten Samuel otti sen.
Se oli kuin suuri räjähdys.
Kun ottaa huomioon, millainen pelaaja olin-
ja mitä olin tehnyt seuran eteen-
olisi ollut mukavaa, jos Pep olisi soittanut minulle.
On aina parempi puhua suoraan.
Oli järkytys saada tietää siitä niin.
Taktisesti hän on maailman paras. Olen aina sanonut niin.
Hän ymmärtää peliä muita paremmin.
Minusta tulee parempi-
koska minä olen avoin.
Samuel otti treenit tosissaan. Hän treenasi yhtä kovaa kuin pelasi.
Valmentajat pitivät Eto'osta-
mutta harjoituksissa annettiin kaikki tai ei mitään-
ja hän aiheutti usein ongelmia.
Rijkaard sanoi minulle, että Samuelista pitää hankkiutua eroon-
koska tämä oli käynyt käsiksi avustajaan-
joka oli tuominnut paitsion treeneissä.
Intohimo on myös hyvä asia.
Muistan harjoitusleirin St Andrewsissa.
Olimme uteliaita.
Olimme myyneet Decon ja Ronaldinhon-
mutta halusin pitää Eto'on-
ja sanoin hänelle, että yritän pitää hänet.
Hän oli loistava kauden alla.
Hän oli ahkerampi ja juoksi enemmän kuin muut.
Hän teki enemmän maaleja kuin kukaan muu.
Kapteenit menivät Pepin juttusille.
Toivottavasti tämä ei haittaa Pepiä.
He sanoivat Pepille, että Eto'osta olisi paljon hyötyä kaudella.
Mies, josta he halusivat eroon, pelasti heidät.
Kaikki puhuvat Messistä-
mutta se, joka vaikutti Barçaan eniten silloin-
ei ollut Ronaldinho vaan Eto'o.
Kun tuli vaikeaa, käännyttiin minun puoleeni.
Joukkue olisi voinut pelata ilman päävalmentajaa.
Guardiolan tehtävä oli palauttaa joukkueen halu voittaa.
Siinä hän onnistuikin.
HEINÄKUU 2008 ST ANDREWSIN HARJOITUSLEIRI
Hänen ensimmäisen puheensa jälkeen St Andrewsissa...
ENTINEN BARÇAN FYSIOTERAPEUTTI
...tiesin, että tapahtuisi jotain suurta.
En ollut koskaan kuullut kenenkään puhuvan sillä tavalla.
Sillä hetkellä kaikki tiesivät, että asiat menisivät hyvin.
Pep puhui pelaajille paljon.
Ehkä hänen kuuluisin puheensa oli se, kun hän sanoi:
"Voitte epäonnistua rankkarissa tai syötössä.
Olette ihmisiä.
En anna kuitenkaan koskaan anteeksi, jos ette anna minulle kaikkeanne."
Vain harva kommunikoi yhtä hyvin kuin hän.
Hän saa pelaajat uskomaan siihen, mitä pitää tehdä.
Hän saa uskomaan, että se toimii.
Ensimmäisestä hetkestä asti-
uskoimme, että muutos oli tulossa-
ja että saavuttaisimme paljon.
Pepin puheet olivat juuri sitä, mitä tarvitsin.
Hän puhui todella intohimoisesti.
Pidän haasteista.
Pidän siitä, että saa tehdä jotain tärkeää.
Kun sanottiin, että kaikki muuttuu Barçassa-
ja tulee uusi valmentaja ja uusia pelaajia-
päätin, että minä haluan olla mukana.
Liityin joukkueen mukaan ja juttelin Guardiolan kanssa.
Kerroin, että olin saanut tarjouksia muualtakin.
Tarvittiin kymmenen sekuntia.
Hän sanoi, että hän pohti kolmea tai neljää kokoonpanoa-
eikä voinut kuvitella niitä ilman minua.
Kerroin veljelleni, agentilleni ja kaikille muille-
etteivät kuuntelisi muita.
Valmistautuminen kauteen alkoi hyvin. Joukkue oli tuore.
Paljon kovaa työtä ja valmistautumista.
Itse kausi ei alkanut yhtä hyvin.
31. ELOKUUTA 2008
GUARDIOLA HÄVISI DEBYYTTINSÄ PÄÄVALMENTAJANA
Katsoin sitä peliä isäni kanssa.
Barça hävisi Numancialle.
Sanoin heti, ettei hän ole valmis.
Isäni sanoi: "Se oli parhaita pelejä vuosiin."
Älä viitsi. Ei se ollut paras peli.
Moni, joka näki pelin, sanoi varmasti:
"Tämä ei vaikuta hyvältä."
Isäni ei ikinä katsonut 90 minuutin lopputulosta.
Isäni katsoi monien vuosien lopputulosta.
24. SYYSKUUTA 2008
ENSIMMÄINEN KOTIVOITTO
Se oli tosi iso hetki minulle-
ja luultavasti vielä isompi joukkueelle ja seuralle.
Tarvitsimme sitä voittoa.
Jos se peli olisi päättynyt tasan-
kysymysmerkit olisivat alkaneet sinkoilla.
Kun saimme sen ensimmäisen voiton-
meitä ei voinut pysäyttää.
Guardiola opetti meille paljon, mutta hän myös selitti, miksi asioita tehdään.
Moni meistä ymmärsi jo syyt-
koska olimme olleet vuosia Barçassa-
mutta muualta tulleet huomasivat ison muutoksen-
kun Guardiola tuli peräsimeen.
Hän on valmentaja, joka muutti ajattelutapani täysin.
Kun saavuin, hän näytti minulle täysin uuden tavan-
ymmärtää, pelata ja ajatella jalkapalloa.
Siitä tuli aina mieleen koripallojoukkueen taktiikka.
Kun he saavat pallon, he alkavat viestiä toisilleen-
että he yrittävät tiettyä kuviota.
Se muistutti sellaista.
Se oli mahtavaa.
En saanut koskaan avata pitkällä.
Olin mukana taktiikassa ensi hetkistä alkaen-
joten minun piti keskittyä koko ajan-
mikä tarkoitti sitä, että ottelut kuluivat nopeasti.
Se oli hienoa, sillä olin tottunut suoraviivaisempaan pelityyliin.
Joskus olin miettinyt, miten tylsiä pelit olivat.
Olin elementissäni, sillä Guardiolalla ja minulla oli sama filosofia.
Ajattelin, että pitää syöttää eikä purkaa, ja Guardiola sanoi aivan samaa.
Jalkapallofilosofiani ei ole kuitenkaan sama kuin Abidalilla tai Henryllä-
tai Hlebillä tai Yaya Tourella.
He luulivat pelaavansa hyvin, ja muissa seuroissa niin olisi ollutkin.
Ei Barçassa. Se on erilaista jalkapalloa.
Hetkinen! Tuo on uutta. Anna minun miettiä.
Anna, kun laitan ylpeyteni sivuun.
Joukkueessa oli paljon pelaajia, jotka olivat kuninkaita kotimaassaan.
Sitten sellaiselle kaverille sanotaan:
"Ei. Pysy siellä. Älä tee noin. Tee juoksu."
"Mitä? Mitä tarkoitat? Osaan minäkin pelata jalkapalloa."
Pepin metodit olivat erilaisia.
Hän oli aktiivinen ja puuttui peliin koko ajan.
Abidal ja muutama muu tulivat sanomaan:
"Hän muuttaa kaiken."
En ollut mikään 15-vuotias poika.
Jos minua kunnioittaa, minäkin kunnioitan.
Jos ei, miksi kunnioittaisin?
Sanoin Pepille: "Et voi puhua minulle noin."
Kerroin puheenjohtajalle: "Tätä menoa lähden."
Abi tuli Lyonista, missä pelattiin toisenlaisella tyylillä.
Katsokaa Abidalia, joka tuli-
ja Abidalia kolme vuotta myöhemmin.
Keskityksiä, rintakuoletuksia, syöttöjä.
Aiemmin hän olisi purkanut heti.
Hän ei olisi ollut niin tyyni viimeisellä kolmanneksella.
Pep on minusta jalkapallonero.
Joskus hän voi olla hieman kontrolloiva. Jokainen yksityiskohta käydään läpi.
Jotkut hyväsyvät sen-
mutta jotkut sanovat: "Kerronko, mihin voit työntää tuon?"
Kun tulin tänne, olin 21-vuotias.
Minulle se oli vihaa ja rakkautta samaan aikaan.
Jalkapalloon pitää keskittyä koko ajan.
Pitää mennä nukkumaan kahdeltatoista.
Pitää syödä hyvin. Hän haluaa kontrolloida.
"Älä mene katsomaan tennistä. Älä ole liikaa auringossa.
Älä mene Formula 1-kisoihin. Älä mene sinne.
Meillä on tehtävä."
Hän halusi tietää, mitä söimme. Ihan kaiken.
Hän oli niin pakkomielteinen-
että joskus riitelimmekin.
Gerard on parhaita ystäviäni-
mutta minusta päävalmentajan pitää ollakin sellainen.
Harjoituksissa piti aina antaa kaikkensa-
mutta olin tehnyt niin koko urani.
Jalkapallon pitääkin olla sellaista.
Toisaalta hän oli hyvin vaativa.
Kaikkien piti syödä lounasta harjoituskeskuksessa joka päivä.
Hän vahti painoamme ja syömisiä.
Hän mullisti joukkueen ruokavalion.
Toisaalta saimme vapaaillan ennen ottelua.
Pelaajana hän valitti aina, että olemme liikaa hotelleissa.
Aluksi se tuntui oudolta päätökseltä.
Emme olleet tottuneet siihen-
mutta uskon, että se oli hänen parhaita päätöksiään.
Pep oli ajoittain muita edellä.
Vaikka oli Mestarien liigan finaali-
hotellissa oli perheet, lapset ja vaimot.
Veljeni oli huoneessani keskellä yötä.
Tyttöystäviä, kavereita. Juttelimme ja otimme rennosti.
Missä tahansa toisessa joukkueessa-
ei saa tehdä sitä eikä tätä. Pitää keskittyä.
Olimme onnekkaita, sillä Pep oli lopettanut pelaamisen vasta hiljattain.
Hän ymmärsi, millaista huippujalkapalloilijan elämä oli.
Menimme kaikkiin harjoituksiin ja peleihin kimmoisin askelein-
sillä hän kohteli meitä hyvin. Hän ymmärsi.
Sanon niin aina ystävilleni.
Kun tuomari puhalsi pilliinsä-
katsoin kelloa ja sanoin: "Nytkö jo?"
En halunnut, että peli loppuu.
En halunnut, että se loppuu. "Nautin tästä."
Meillä oli loistava opettaja, ja olimme kuin sieniä.
Imimme kaiken, mitä hän opetti.
Sillä ei ole väliä, miten hyvä opettaja on-
jos oppilaat eivät kykene ymmärtämään viestiä.
Kaikki meni hienosti.
Voitimme, koska olimme paras joukkue.
Meillä on ollut myös onnea.
Sillä kaudella oli suuria hetkiä.
Cupin voittaminen oli kiinni yhdestä tärkeästä hetkestä-
jolloin Pinto torjui Mallorcan rankkarin.
4. MAALISKUUTA 2009 COPA DEL REYN VÄLIERÄ
BARÇA VOITTI YHTEISTULOKSELLA 3-1
Olimme häviöllä 1-0-
ja toisen puoliajan alussa vastustaja sai rangaistuspotkun.
Martín Cáceres ajettiin ulos.
Yritin horjuttaa rankkarin vetäjää.
Kysyin: "Mihin ammut rankkarin?"
Hän ei vastannut, joten sanoin: "Minä heittäydyn tuonne."
Olin onnekas. Aavistin oikein ja torjuin.
Saimme siitä älyttömästi lisäpotkua.
Sitten Leo tuli.
Häntä rikottiin, ja puolustaja ajettiin ulos.
Hän teki voittomaalin.
Jos olisimme hävinneet Bernabéulla, Real olisi kuronut etumatkaa kiinni.
Voitimme 6-2. Se varmisti La Ligan mestaruuden.
Se oli ratkaiseva peli.
He olivat neljä pistettä jäljessä.
Jos he olisivat voittaneet, mestaruutta olisi ollut vaikea voittaa.
Pelasimme kuitenkin yhden parhaista peleistämme.
2. TOUKOKUUTA 2009
LA LIGAN 34. KIERROS
Nautin siitä. Se oli yksi parhaista peleistä.
Kun kuolen, mietin luultavasti sitä iltaa.
Puyol suuteli kapteeninnauhaa, Messi teki maaleja-
ja Henry ja Piqué.
Mahtavaa!
Minun piti käyttäytyä kunnolla, mutta se oli mahtava tunne.
PELI LOPPUI
Outoa. Siitä on kahdeksan vuotta aikaa-
Katson tuota aina. Olen katsonut sen maalin sata kertaa.
Muistan aina tuon kuvan. En muista, mitä tunsin silloin.
Tietenkin se oli uskomaton tunne-
sillä se oli aivan upea peli.
Se 6-2 oli erityisen tärkeä tulos taktiikkamme takia.
Silloin se koko valeysijuttu alkoi.
Pep halusi jutella päivää ennen El Clásicoa-
ja pyysi tulemaan harjoituskentälle.
Hän halusi puhua uudesta pelipaikasta.
Hän oli katsonut videoita Titon kanssa.
Hän halusi yrittää jotain uutta.
Punaiset lasit ovat Barça. Muut ovat Real Madrid.
Pep muutti systeemiä.
Hän käski Henryn pakin ja keskuspuolustajan väliin-
ja Eto'on samaan kohtaan vasemmalla.
Guardiola oli analysoinut Madridin keskuspuolustajia.
Hän huomasi, että he eivät koskaan prässänneet numero ysiä.
Valeysin ansiosta saimme miesylivoiman keskikentälle-
kun Messi laskeutui alas.
Meillä oli aina yksi ylimääräinen mies.
Pep sanoi, että meillä olisi ylivoima koko pelin ajan.
Niin olikin.
Emme olleet pelanneet niin-
joten Madridissa ei ollut opiskeltu mahdollisuutta, että pelaan niin.
Keskuspuolustajat eivät tienneet, pitäisikö minut merkata vai ei.
Minulla oli siis paljon tilaa, kun laskeuduin alemmas.
Heti kun puolustajat tulivat pitämään minua-
Eto'o ja Henry tekivät juoksuja takaa-
kuten Henryn ensimmäisessä maalissa.
Se oli hieno esitys.
Se toimi. Maalissa, jonka Leo antoi minulle-
tapahtui juuri niin.
He eivät tienneet, olisiko hänet pitänyt ottaa.
Minä juoksin takaa, ja Sam juoksi toiselta puolelta.
Se onnistui.
Se ei ollut robottimaista, koska improvisoimme.
Robotit sanoisivat: "Minä. Menen. Tänne. Nyt. Minä. Menen. Tuonne."
Luovuudelle oli aina tilaa-
mutta 60 prosenttia strategiasta oli hakattu kiveen ennen ottelua.
Loput 40 prosenttia oli improvisaatiota.
Mestarien liigassa-
olisimme pudonneet ilman Iniestan maalia.
Maali tuli 92. minuutilla.
6. TOUKOKUUTA 2009
MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄ
TOINEN OSA-OTTELU
Istuin kapteeni Carles Puyolin kanssa, joka oli pelikiellossa.
Chelsea meni johtoon.
Puyol sanoi:
"Ei hätää. Teemme maalin lopussa."
Katsoin sitä, ja mietin: "Voi luoja. Me häviämme."
Minuutit kuluivat. En uskaltanut sanoa:
"Kuule kapteeni. Olit väärässä. Ei se tapahdu."
Tiesin, että jos vain jatkaisimme-
saisimme luotua vielä yhden tilanteen.
Sitten pieni Andrés pelasti päivän.
BARÇA FINAALIIN VIERASMAALIN TURVIN
Aina kun katson sitä maalia, pintaan nousee todella monia tunteita.
Se oli valtavan tärkeä hetki seuralleni.
En kyllästy ikinä katsomaan sitä.
Sellaisten hetkien takia rakastamme jalkapalloa.
Ainoa asia, joka voittaa seksin.
Se oli tämän koko tarinan tärkein maali.
Jos emme olisi päässeet finaaliin-
emme luultavasti enää puhuisi Pepin Barçasta.
27. TOUKOKUUTA 2009
MESTARIEN LIIGAN FINAALI
En tiedä, miten pelasin.
KAKSI VIIKKOA ENNEN FINAALIA
En tiedä, miten Iniesta pelasi.
Tehtävä oli kesken. Emme halunneet luopua siitä.
Meillä oli mahdollisuus voittaa tripla.
Olimme selvinneet Stamford Bridgen draamasta.
Kun voitimme Mestarien liigan Pariisissa-
en ollut avauksessa-
joten minun piti päästä pelaamaan sillä kertaa.
En piitannut riskeistä tai mahdollisista seurauksista.
Neuvoin, ettei hän laukoisi kovaa kaukaa-
sillä oli suuri riski, että lihas repeäisi uudestaan.
26. TOUKOKUUTA 2009 VALMISTAVAT HARJOITUKSET
Yaya pelasi puolustuksessa.
Sylvinho ei ollut pelannut koko kaudella. Hän pelasi.
Puyol pelasi oikealla.
Moni mietti, että meiltä puuttuu väkeä-
ja kaksi aloittaa loukkaantuneena.
Tiesimme, että voittaisimme, koska Pep sanoi niin.
Pep on nero.
Hän kertoi, mitä meidän piti tehdä, jotta voittaisimme.
Toivottavasti hän ei muutu.
Hän on minulle pelin tulevaisuus.
Jotkut pelit näyttivät mahdottomilta voittaa-
mutta 20 minuutin jälkeen vastustaja oli paketissa-
kuten finaalissa Manchester Unitedia vastaan Roomassa.
Kuka valmentaja näyttää videon-
viisi minuuttia ennen Mestarien liigan finaalia?
Vain hän.
Emme tienneet, mistä on kyse. Huoneessa oli valkokangas.
Pomo käski seisomaan valkokankaan eteen.
Me odotimme.
Pep ja Tito olivat tehneet upean videon.
Me kaikki olimme mukana siinä.
Musiikki taisi olla elokuvasta Gladiaattori.
Näimme tiemme finaaliin.
Huonoja hetkiä, hyviä hetkiä, ponnisteluja.
Iniestan maalin jälkeen sain tekstiviestin Pepiltä.
GLADIAATTORI-VIDEON EDITOIJA
"Tarvitsen apua Mestarien liigan voittamiseen."
Ensimmäisen palautteen sain finaalia edeltävänä iltana.
Pep näytti videon tekniselle tiimilleen.
Heti kun näin videon-
tiesin, että voitamme Mestarien liigan finaalin.
Se oli todella vaikuttava. Se todellakin oli.
Sanoisin jopa, että se oli liian vaikuttava.
Motivoijana video oli täysi katastrofi.
Ensimmäisen kymmenen minuutin aikana ilman Víctoria-
he olisivat tehneet kaksi maalia.
Pomo oli todella tunteileva.
Olin menossa pukuhuoneeseen, mutta en saanut mennä.
"Mitä?"
Pomo oli valmistelemassa jotain.
Kun pääsimme sisään, emme ehtineet valmistautua-
ja oli todella kuuma.
Sitten hän näytti videon, joka sai kaikki liikuttumaan.
Menimme kentälle. Andrea Bocelli lauloi-
ja meinasimme murtua jälleen.
Manchester United ihmetteli varmasti, mikä meitä vaivasi.
Olimme aivan hajalla.
Hän sanoi: "Haluan, että pelin jälkeen-
sanotaan, että osaamme pelata jalkapalloa.
Hyvää peliä."
Barça voitti triplan Guardiolan ensimmäisenä vuotena
Uskoimme, että meillä olisi hyvät mahdollisuudet.
Aloitimme pelin todella hyvin.
Kuin tyhjästä, kun olin laskeutunut alemmas-
Iniesta otti pallon, juoksi ja yhtäkkiä-
Eto'o teki johtomaalin.
Siitä hetkestä eteenpäin...
Sitä he tarvitsivat. He vetivät syvään henkeä-
ottivat pallon ja alkoivat syötellä.
Vähitellen he imivät meistä mehut.
Kun pelaa jotain vastustajaa vastaan ja katsoo heitä silmiin-
se on ohi.
Se taisi olla Wayne Rooney.
Hän yritti riistää palloa, jota me pidimme.
Hänen ilmeestään näki, että hänet oli lyöty.
Heidän laatunsa oli meille liikaa.
Se satutti meitä eniten.
Minulta kesti kauan toipua siitä.
Tiesimme, että olisi historiallista, jos voittaisimme triplan-
pelityylillämme ja pelaajillamme.
Kun Leo teki 2-0-maalin, tiesimme, että voitamme.
Se meni juuri niin kuin olin ajatellut.
Pallo lensi maalivahdin yli maaliin.
Se oli unohtumaton hetki.
6. ELÄMÄÄ PEPIN JÄLKEEN
Oli suuruuden osoitus aloittaa aikakausi triplalla-
mutta jalkapallo saavutti huippunsa Wembleyllä 2011.
Johan Cruyff sanoi, että Guardiolan kannattaisi ehkä-
lähteä pois tehtävästä-
kolmen todella tiukan vuoden ja kymmenen pokaalin jälkeen.
Kaikella oli hintansa.
Iso osa sitä hintaa oli se-
että Pep tuli huonommin toimeen työnantajiensa kanssa.
Joan Laporta ei ollut enää puheenjohtajana.
Sandro Rosell oli tullut hänen tilalleen.
Viimeisenä vuotenaan Guardiola oli turhautunut ja väsynyt.
Guardiola oli uupunut neljäntenä vuotenaan.
Hän ajatteli varmasti, että Cruyff oli ollut oikeassa.
Pepistä oli tullut hyvin kireä.
Hän stressasi asioista, jotka eivät ennen haitanneet.
Pelasimme kauden alla pelin Dallas Cowboysin stadionilla-
ja kuulin, kuinka Guardiola puhui Puyolille ja Piquélle.
Kyse oli merkityksettömästä ystävyysottelusta-
mutta Guardiola korotti heille ääntään.
Kun näin sen, sanoin Andrésille:
"Hän lähtee tämän kauden jälkeen."
Jopa nerot tekevät virheitä, ja Pepillä tosiaan meni pieleen.
Tuntui, ettemme olleet enää tärkeitä hänelle.
Emme tienneet, mikä Pepiä vaivasi.
Se aiheutti ryhmässä epävarmuutta.
Yleensä Pep teki uuden sopimuksen helmi-tai maaliskuussa-
mutta helmikuu meni ilman uutisia.
Sitten maaliskuukin oli jo mennyt.
En käsittänyt, mitä tapahtui.
Meillä oli aiheesta muutama riitakin.
Jos Pep olisi silloin käskenyt hyppäämään Camp Noun lehtereiltä-
olisin juossut portaita pitkin. En olisi hypännyt.
Kun tekee töitä saman valmennustiimin kanssa niin kauan-
suhteet muuttuvat.
On vaikea pitää yllä dynamiikkaa ja jatkaa voittamista.
Voitimme Copa del Reyn finaalin hänen viimeisessä pelissään-
ja se oli täydellinen lopetus hänen aikakaudelleen.
25. TOUKOKUUTA 2012 COPA DEL REYN FINAALI
GUARDIOLAN VIIMEINEN PELI
Sinä päivänä kaikki saivat taas nähdä joukkueen, jonka hän oli rakentanut.
Puolen tunnin jälkeen johdimme 3-0-
vuosiin parasta Athletic Bilbaoa vastaan.
Lopettaminen Copa del Reyn voittoon sillä tavalla-
viimeisenä iltana olisi pitänyt olla upea läksiäisjuhla-
mutta hänelle jäi katkeransuloinen tunne-
lähinnä siksi, että hänestä häntä oli kohdeltu huonosti ja aliarvostettu.
Muistan siitä cupin finaalista surullisuuden tunteen.
Siihen päättyi jotain suurenmoista. Silloin on normaalia olla surullinen.
Eräs toinenkin asia vaivasi minua.
Yritykset tuhota kaikki, mitä olimme saavuttaneet.
En ymmärrä. Asiat olivat menneet hyvin, ja olimme voittaneet.
Eikö se ole asia, joka muistetaan?
He eivät välittäneet siitä, mitä olimme saavuttaneet.
He keskittyivät vain negatiivisiin asioihin.
Luulen, että seuralla on ongelma.
Barça on siinä mielessä vähän outo.
Tärkeintä elämässä on olla kiitollinen-
ihmisille, jotka ovat tärkeitä elämässä.
Kaiken sen jälkeen, mitä Guardiola teki seuran hyväksi-
hän ei saanut ansaitsemaansa tunnustusta.
GUARDIOLA ILMOITTAA LÄHDÖSTÄÄN BARÇASTA-
MESTARIEN LIIGAN VÄLIERÄTAPPION JÄLKEEN
Lähdöstä ilmoittaminen lehdistötilaisuudessa-
ja seuraajan paljastaminen heti perään-
koko joukkueen ja johtokunnan edessä-
ei mielestäni ollut oikea tapa hyvästellä pomoa.
Urheilujohtaja Andoni Zubizarretan kehotuksesta-
ja johtokunnan kuulemisen jälkeen-
ilmoitan, että seuraava päävalmentaja on Tito Vilanova.
Minusta Camp Noulle pitäisi pystyttää patsas Pepille.
Puheenjohtajan aitioon.
Sitä mieltä minä olen.
Paras tapa muistella Guardiolan Barçaa-
on katsoa DVD: ltä pelaamiamme pelejä-
hänen neljän päävalmentajakautensa ajalta.
Hän kehitti uuden tavan pelata.
Hänellä oli erityinen ryhmä pelaajia.
Hän tiesi, mitä tehdä heidän kanssaan.
Hän noudatti mestarinsa filosofiaa.
Johan Cruyff opetti meille kaiken.
KIITOS PEP
Vähän kuin parhaiden autojen kanssa.
Cruyff oli ensimmäinen hyvä malli.
Pep oli toinen malli.
Uskon, että Xavi pääsee samaan kastiin-
kun hän palaa valmentajana.
Kun hän palaa, hän on kolmas malli.
Isäni mielestä hän oli el listo de la clase,
luokan älykkö ja se fiksu tyyppi.
Ainoa ongelma on se, että jo nyt-
kaikki hehkuttavat häntä, ja paine voi kasvaa liikaa.
Jos hän etenee askel kerrallaan-
kuten Pep, hän on valmis.
Toivon, että Xavista on siihen jonain päivänä.
Barçan tulevaisuuden pitää olla-
sellaisen lahjakkuuden käsissä kuin Xavi.
Olen varma, että hän palaa valmentajana.
Hän ansaitsee sen tilaisuuden-
koska hän oli sellainen pelaaja.
Hänestä tulee mahtava valmentaja.
Pelaajana hän näki koko kuvan kentältä.
Kentän laidalta hän näkee sen paremmin.
Hän palaa vielä joskus.
En tiedä milloin, mutta hän haluaa palata.
Hänen filosofiansa on samanlainen kuin Pepillä.
Meitä seurataan, koska meitä pidetään erilaisina.
Me myös olemme erilaisia.
Meillä on nyt valtava vastuu varmistaa-
että tämä kaikki jatkaa kasvuaan.
Yksi asia ei ole muuttunut-
kaikkien vuosieni aikana. Se on tapamme pelata jalkapalloa.
Pelaajia tulee ja menee, mutta pelifilosofia ei muutu.
Uskomme siihen filosofiaan.
Se on parantunut joka vuosi ja jokaisen valmentajan myötä.
Kun asiat alkavat mennä pieleen-
mitä toivottavasti ei tapahdu 200 vuoteen-
emme saa koskaan harkita-
pelityylin muuttamista.
Ainutlaatuinen filosofiamme ei saa muuttua koskaan.
JATKOA SEURAA
Dokumentti ei voi loppua niin-
ettemme kysyisi sinulta, millaisia muistoja sinulla on siitä ajasta.
Kun ajattelen sitä aikaa, mieleni valtaa nostalgia ja onnellisuus.
Niiden neljän vuoden aikana-
kaikki tähdet olivat oikeassa asennossa.
Perimmäinen syy siihen menestykseen oli niiden pelaajien ääretön lahjakkuus.
Heidän pitää tehdä työ.
Käytän usein golfia esimerkkinä. Päävalmentajat ovat mailapoikia.
Annamme mailan pelaajalle, mutta hän saa pallon viheriölle-
ja reikään.
Kaikki tekivät osuutensa ja tiesivät roolinsa.
Kaikki tiesivät, että Messi on paras, eivätkä halunneet hänen kruunuaan.
Seuran kasvatteja oli erittäin tärkeissä rooleissa.
Ulkomaalaisetkin onnistuivat.
Kaikki kävi luonnostaan, eikä pelaajille tarvinnut sanoa:
"Sinun pitää tehdä noin tai näin."
Roolit ryhmässä oli jaettu-
ja jos joku ei pitänyt siitä, hän lähti.
Niin rakensimme jotain ainutlaatuista ja jatkoimme sitä todella kauan.
Herätimme tunteita.
Mestaruudet ovat vain numeroita.
Ei sen enempää.
Oli kuitenkin paljon ihmisiä, jotka rakastivat katsoa pelaamistamme.
Kaikki muistavat ne Mestarien liigan finaalit-
varsinkin sen toisen.
Noin 20-25 minuutin ajan-
toisen puoliajan alusta kolmanteen maaliimme asti pelasimme mahtavasti.
Se oli loistava esimerkki siitä, miten halusimme heidän pelaavan.
Olimme nuori valmennustiimi-
joka yritti saada ainutlaatuiset pelaajat-
tekemään jotain erilaista, ja se toimi hyvin neljä vuotta.
Ihmiset ryhtyvät päävalmentajiksi eri syistä.
Minua motivoi taktiikka.
Siksi minusta tuli valmentaja.
Halusin analysoida peliä ja etsiä ratkaisuja.
Perusajatus-
jonka Johan Cruyff ruiskutti suoniimme-
monta vuotta sitten oli se-
että helppojen asioiden tekeminen hyvin antaa 75 %:n mahdollisuuden voittaa.
Yksi helpoimmista asioista on syöttäminen.
Sen jälkeen on monimutkaisempaa.
Syöttö on se, mikä yhdistää ryhmän.
Palloa liikutellaan pitkin kenttää pelaajalta toiselle.
Jokainen osallistuu pelisuunnitelmaan antamalla sen syötön.
Sitä me työstimme ensimmäisestä päivästä alkaen.
Minulta kysytään usein, oliko se kaikkien aikojen joukkue-
tai yksi parhaista.
Se on kysymys, johon ei ole vastausta.
Vähän kuin uunituore kirja. Onko se hyvä vai ei?
Tai kuin ensi-iltaelokuva. Onko se hyvä?
Tiedämme sen 25 vuoden kuluttua.
Se riippuu siitä, puhutaanko meistä yhä.
Jos 25 vuoden jälkeenkin kirjasta puhutaan, se on hyvä.
Jos 25 vuotta vanhaa leffaa katsotaan, se on hyvä.
Sama juttu joukkueen kanssa.
Olimmeko parempia kuin Sacchin Milan, Pelén Brasilia tai Johanin Ajax?
Kaikilla on oma mielipiteensä-
jota puolustetaan kiihkeästi.
Sanoisin, että joukkueeni oli loistava.
Johan pitäisi omaa joukkuettaan parempana.
Arrigo Sacchi sanoisi samat sanat Milanin joukkueestaan.
Olisimme kaikki oikeassa.
Jos meidät muistetaan 25 vuoden päästä-
silloin ei puhuta mestaruuksista-
vaan pelityylistämme-
ja siitä, että peliämme oli nautinnollista katsoa.
On suuri arvoitus, muistetaanko meidät vai ei.
Tekstitys: BTI Studios Suomennos: Eino Ajo